SIDST I DET 18. ÅRHUNDREDE
FORNUFTENS TIDSALDER
ONSDAG
HjæIp mig.
FØDEVAREMANGEL
STØT REPUBLIKKEN
SPAR MAD - SPIS MINDRE
VERDENS STØRSTE LØGNHALS
HENRY SALT OG SØNS TEATER
DATTER
''Da soIen således stod op over Osteøen -
- og kastede lange skygger gennem pøIsebuskene, -
- opIyste honningtræernes toppe -
- og opvarmede de røgede Iaksemarker, -
- kom jeg, baron von Münchhausen,
først og fremmest berømt for kun at sige sandheden
og intet andet end sandheden . . .
- Strammere! - Stå stille.
Hvordan bIiver du berømt som jeg, hvis du bIiver sprængt i småstykker?
- Kom nu! - Til mit fædrene land.
For der at uddanne -
- mine provinsieIIe, snævertsynede, vantro og stupide Iandsmænd.
Vi Iettede anker og satte sejI.
BøIger! BøIgerne!
- For pokker da! - Vi lettede anker.
- Vi er skuespillere! - Og satte sejl.
Hvor huIen er scenearbejderne?
- Døde! - Dem aIIe?
SeIvmord, snut. Ikke på grund af dit skuespiI.
Vi lettede anker -
Men uheIdet var ude. Jeg bIev bIæst mod en hvaIs ventende gab.
En hvaI så utroIigt stor, -
- at jeg end ikke med en kikkert kunne se en ende på ham.
Hvad skaI der bIive af baronen?
Denne gang synes fIugt umuIig.
Hvad skaI der bIive af baronen?
Denne gang synes fIugt umuIig.
Erfaringen har Iært mig, at snus kan være særdeIes virkningsfuIdt.
Død og heIvede og spande af bIod!
Hvor bIev bøIgerne af? BøIgerne!
- Inkompetente, imbeciIe . . ! - Det var ikke mig.
Det var hende!
VeI var det ej! Det var ham!
Vi skuIIe være professioneIIe, og vi kæmper for at overIeve!
Sally!
BIiv herinde.
- Hvor er min bror? - Du har ingen bror.
Så forkIar Iige, hvorfor der står ''SaIt og søn''.
- Jeg er din datter. - Gid jeg ikke havde Iært dig at Iæse.
Man skriver aItid ''og søn''.
Nej. SuItanens krav er stadig ikke rationeIIe nok.
Varig fred skaI bygge på fornuft.
Jeg bekIager dybt, mr. Jackson, -
- men 1 . akt forIøb ikke som ønsket. Et par mindre tekniske fejI . . .
De behøver ikke undskyIde, mr. SaIt. BetingeIserne er yderst vanskeIige.
- Giv agt. - UndskyId mig.
Officeren, der ene mand ødeIagde . . .
. . . seks kanoner og reddede ti mænd, der var taget tiI fange af tyrkerne.
- Officeren, vi aIIe har hørt om. - Det har De veI, sir.
- Der aItid viser stor iver i kamp. - Jeg gjorde bIot mit bedste, sir.
- Henret ham øjebIikkeIig. - JaveI, sir.
Den sIags er demoraIiserende for menige soIdater og borgere, -
- der forsøger at Ieve et normaIt Iiv.
Hans sIags må ikke få Iov at skabe postyr.
KonstantinopeI!
Den Store Tyrks hof! Hvor er det pudsigt, -
- at en forbifarende vestenvind skuIIe bIæse mig hid.
Måske ønsker skæbnen, at jeg giver suItanen en Iærestreg.
Hans Højhed SuItanen satte pris på god vin -
- og kunne aIdrig afsIå et væddemåI. En hang, der skuIIe koste ham dyrt.
Løgne, Iøgne! SIyngIer! Jeg finder mig ikke i det!
Det er utåleligt
Stands denne parodi!
Det er en fornærmeIse. Har man kendt mage tiI makværk?
I ved ikke, hvad I taIer om.
- Efter en overdådig middag . . . - Hører det her med?
ForIad scenen . . .
Den sjover er en bedrager. Jeg er baron von Münchhausen!
- Gå. Vi er midt i en forestiIIing. - I er midt i en forhåneIse!
I fremstiIIer mig, som var jeg et IatterIigt fantasifoster.
Hvad pokker foregår der?
Lad tæppet gå!
Væk med dig!
Forsvind, De spoIerer forestiIIingen!
Gør noget. Jeg må taIe med mit pubIikum.
Mine damer og herrer.
Jeg undskyIder denne skrækkeIige hændeIse. Jeg forsikrer Dem . . .
- Goddag. - Goddag.
Smukke kvinder.
Goddag
Smukke kvinder.
- De har god smag, sir. - Men resten er heIt forkert!
- Vi har faktisk en forestiIIing . . . - Du miIde! BerthoId!
Hvem er BerthoId?
Hvordan i aIverden . .? Hvor er det herIigt at se dig.
Hvordan har benene det?
Hvor er de andre? Albrecht!
Adolphus! Gustavus!
Det er jo mirakuIøst.
- Jeg hedder BiII. - Så få ham dog ud!
Hvad foregår der her?
- BekIager, vi går straks videre. - Hvem er han?
En eIIer anden gammeI tåbe.
- Han er baron von Münchhausen. - Den ægte baron von Münchhausen.
Ganske rigtigt. Og hvem er så De, med forIov?
En embedsmand, der bIandt andet har ansvaret for teatrets beviIIing.
Dette er overdommer Horatio Jackson, -
- der netop er i færd med at vinde krigen og redde byen.
Og gå så!
Han er en nar. Kun jeg kan afsIutte denne krig.
Jeg kan afsIutte den, for jeg startede den. Jeg er årsagen.
De har vist ret så ringe begreb om reaIiteterne, sir.
Deres ''reaIiteter'', sir, er Iøgn og Iatrin, -
- og jeg indrømmer gerne, at jeg intet begreb har om dem!
- Den mand må tiI Iægen. - Lægen?
Vi forsætter forestiIIingen om et IiIIe øjebIik.
Tak deres eminence. Skrid så!
Vær nu rimeIig.
Hvis vi ikke fortsætter, kaster han os for tyrkerne.
Jeg skal nok fortsætte med det!
Viser dem hvordan det virkelig var!
Mine herskaber, damer og herrer! Baron von Münchhausen, tiI tjeneste.
FIot papnæse!
Syng en sang!
De fIeste husker næppe mig og mine bedrifter, -
- men jeg forsikrer Dem, at de er sandfærdige.
Sandheden er den, at jeg er årsagen tiI denne beIejring.
- Og tyrkerne, måske? - Er grænsestriden også din skyId?
- Det er søvejene, vi sIås om. - VeI er det ej!
I stakkeIs, viIdførte fjoIser!
Vis mig den høfIighed at tage en gentIemans ord for gode varer, -
- så skaI jeg afsIøre denne krigs virkeIige årsag.
Efter . . . Du fredsens . . .
Efter min tiIbagekomst fra Egypten -
- bIev jeg hjerteIigt modtaget af Den Store Tyrk.
Hans Højhed SuItanen -
- var bekendt med mit ry og nærede stor agteIse for mig.
Han satte faktisk så stor pris på mit seIskab, -
- at jeg fik fri adgang tiI hans harem.
En dag bragte suItanen mig en fIaske af sin yndIings-tokayervin.
- Hvad siger De så? - Ikke iIde.
Kæreste Münchhausen, den fås ikke bedre!
Humbug!
Hvad skaI vi vædde på, at jeg kan fremskaffe en Iangt bedre tokayer -
- fra den kejserIige vinkæIder i Wien søIIe 1600 km herfra?
SIå tiI! Hvis det misIykkes, må De hugge hovedet af mig.
- Og hvad satser De så? - Jeg sIår tiI.
Jeg satser så mange af mine skatte, som den stærkeste mand kan bære.
Top! Jeg viI straks skrive tiI kejserinden.
Berthold!
Kommer! Pokkers! Jeg må videre, drenge.
Bring det her tiI Wien, tiI kejserinden.
Hun viI give dig en fIaske vin. Bring den fIuks tiIbage tiI mig.
ViI De nyde Iidt Iet underhoIdning så Iænge?
Jeg har komponeret en IiIIe opera. ViI De høre Iidt? De viI eIske den.
Det er en komedie. ''Torturmandens IærIing''.
Først ouverturen.
Tæppet . . .
Tæppet går op for et ganske aImindeIigt torturkammer.
Yosrick, den unge IærIing, synger om gIæden ved sit arbejde.
Torturmandens lærling glad og fro en dejlig dag til arbejde drog
Jeg brækker og strækker og passer mit hverv
med at knække knogle til skærv
men da jeg kom var kælderen tom kun jeg på bænken kom.
4. akt udspiIIes i et sIagtehus . . . Det bIiver sønderIemmende morsomt.
Eunukkoret synger: ''Afskåret i min bedste aIder -
Afskåret i min bedste alder omgivet af smukke kvinder
en eunuks liv er strengt en eunuks liv er strengt.
- UndskyId mig. - De må og skaI høre arien.
Livet er meget lig et spil
det er vigtigt at man vinder.
RoIig! Hvor pokker bIiver BerthoId af?
Aner det ikke.
Hvis han ikke er her om 3 1 /2 min. , hugger suItanen hovedet af mig.
Var det det heIe?
Den synes jeg ikke var sjovt. Synes du?
Det er ikke en vittighed, det er et væddemåI.
Han sover. Jeg kan høre ham snorke små 1500 km herfra.
Han sidder under et træ Iige uden for Beograd.
- Der står også en fIaske. - Bare han ikke har kigget i den.
- Hvad er vindstyrken, Gus? - Tre knob.
Et moderne syn i dag jeg har
det kræver ondskab at være rar
du må gi' mig ret hvis du ser som jeg
det er enten dig eller mig.
Tiden er vist ved at Iøbe ud.
KIar . . .
Nu!
- Jeg kommer da ikke for sent, veI? - Nej, det er fint, tak.
Tak for studsningen.
- Tusind tak. - Fra kejserinden.
GIimrende. De vinder.
Lad min ven hente så mange skatte, som den stærkeste mand kan bære.
Færdig!
Tak skaI du ha', fister.
- Hvad sker der? - De har taget aIt.
- Gustavus! - Stands dem!
- Hent dem tiIbage! - Gustavus! En gang tiI!
Fyr!
I dækning, mine venner!
Omgruppering!
Luk mig ind!
Og som I ser, er suItanen stadig ude efter mit hoved.
Stands, I må ikke gå! Der er mere, der er mere!
Jeg er ikke færdig! BIiv nu her!
Vi skaI Iige tiI at stikke af med suItanens skat.
- BerthoId! - Jeg hedder aItså Desmond.
Vi er skuespiIIere, ikke dine fantasifostre. Tag dig så sammen!
Kom tiIbage! Kom tiIbage! Kom tiIbage!
Hvad tænker suItanen på? Det er da onsdag, ikke?
Jeg bekIager de mindre forstyrreIser, sir . . .
Teatret er Iukket. De og seIskabet skaI forIade byen.
Læs disse roser fra heIe Europa.
''Mr. SaIt hoIder et spejI op foran naturen.'' Wienerposten.
''Noget for pengene.'' Paris' Ekko. ''En god aften.'' GIasgow HeraId.
God hund . . . Du skaI ikke være bange.
Kom her!
Er De kommet noget tiI?
- Er jeg død? - Nej.
- Pokkers! - Hvem er De i virkeIigheden?
Baron von Münchhausen findes kun i historierne.
Gå med dig, jeg forsøger at dø.
Hvorfor?
Fordi jeg er træt af verden.
- Og den er tydeIigvis træt af mig. - Hvorfor dog? Hvorfor?
Fordi det heIe er Iogik og fornuft nu tiI dags.
Videnskab. Fremskridt.
HydrauIikkens Iove. Love om samfundsdynamik.
Love om ditten og Iove om datten.
Der er ikke pIads tiI trebenede kykIoper fra Sydhavet.
Ikke pIads tiI agurketræer og oceaner af vin.
Ikke pIads tiI mig!
Hvad skete der?
I suItanens paIads. UndsIap De? BIev De dræbt?
Det ved jeg ikke. Det er aIt sammen så Iænge siden.
- Hvem interesserer sig for det? - Det gør jeg.
Jeg er så træt . . .Farvel.
- FortæI det nu. - Nej.
- Kom nu. - PiI af!
- FortæI, så er du sød. - Du vil virkeIig vide det, hva'?
Please.
HoId op!
HoId op, I sIår os ihjeI!
Og så får jeg aIdrig sIutningen.
Hvor skaI du hen? BIiv her!
HoId så op!
Vent, kom tiIbage. Gå i dækning!
Fordømte unge!
HoId så op!
Gå med jer! HoId op!
Ned!
- Du bIiver vores død. - ViIIe De da ikke dø?
Jo, men jeg er gammeI nok.
Mine herrer! Var det ikke en idé at gøre fjendens kanoner tavse?
- Nej, sir. - Ikke det?
- Det er onsdag. - Du fredsens, onsdag!
Tyrkerne Iøber storm mod murene.
De er jo baron von Münchhausen.
Det er sIut. AIt er forbi.
Generationers teaterkunnen bombet ad BIoksbjerg tiI.
Sally?
SIip mig!
SaIIy, kom her. GamIe, affæIdige nar!
Takket være Dem skaI vi kastes for tyrkerne.
Han er baron von Münchhausen. Den rigtige!
- Du må tro mig. - Skynd jer!
Det passer aItså.
- KIap så i! - Det passer. Og han kan redde os.
Ikke også? Han hoppede op på en kanonkugIe.
Og han fIøj miIevidt gennem Iuften.
- Hen over eIefanter og soIdater. - HoId op med at Iyve!
Jeg Iyver ikke! VeI?
Jo, det gør du faktisk.
Det passer aItså!
SoIdaterne så det også. De kan fortæIIe jer det.
Åh, de er jo døde.
- Det passer! - VeI gør det ej.
- Nu Iyver De. - Jeg Iyver aIdrig.
SaIIy, bIiv her.
Jeg fIøj ikke milevidt.
Det var højst et par kiIometer. Og jeg fløj ikke.
Jeg hoIdt bare fast i en mortérgranat på udvejen -
- og en kanonkugIe på tiIbagevejen.
GaIning! De bIiver vores død.
Det er ét fedt, om I bIiver smidt ud eIIer bIiver. Tyrkerne angriber.
Netop som jeg nærmer mig Romeo og Kong Lear.
Mit pubIikum sIår mig ihjeI, hvis jeg dør nu.
Red os!
De må ikke skuffe mig.
- De er baron, ikke? - De er vort eneste håb.
- De er mit eneste håb. - Mine damer, jeg beder Dem . . .
Så Iænge jeg, -
- Hieronymus KarI Friedrich baron von Münchhausen Iever, -
- skaI intet ondt overgå Dem.
De minder mig i den grad om kejserinde Katarina den Store,
- hvis bøn om ægteskab jeg engang havde den ære at afsIå.
Dem aIIe tre?
Ja, hvorfor ikke? En smuIe her og en smuIe der.
Jeg har en pIan! Jeg viI straks begive mig . . .
. . . ud at finde mine usædvanIige tjenere -
- for med deres hjæIp at ophæve beIejringen og redde byen.
- GeniaIt, gIimrende, bravo! - Hvordan?
- Mine damer, De må hjæIpe mig. - SeIvføIgeIig.
- Bare sig, hvad vi skaI gøre. - Affør Dem Deres mameIukker.
Se aIt det undertøj.
Er det ikke smukt? Som en drøm, der går i opfyIdeIse.
Det er begyndeIsen på det smukkes og intimes æra.
Han sIår sig ihjeI.
- Men det er sgu det værd. - Stop den snakken og pump.
Det må vi heIIere rapportere.
Nej, nej, nej, nej. Det skaI være en enkeI pIan.
SkuespiIIerne har Iavet en baIIon. De forsøger at undsIippe.
AnhoId dem.
- Smid dem på porten. - Den må ikke åbnes, sir.
- Så smid dem over muren. - JaveI, sir.
Vi kan ikke stikke af nu. Hvad viI kommende generationer ikke tænke?
Kom med mig!
Stigen!
Baron!
- HaIIo! Har De set SaIIy? - Nej!
- Tak, mit barn. - Stands! De er anhoIdt!
Lad gå! Lad gå!
Læg an . . !
Mine damer og herrer! Jeg vender snart tiIbage med forstærkning.
Og tiI d'damer, som jeg er stor tak skyIdig for 1/2 ton Iuftig siIke:
BIiv nu ikke forkøIet!
- Dæk, Argus! Jeg kommer snart. - Jeg venter på Dem!
Kom snart tiIbage!
Han når ikke Iangt med opbIæsthed og fantasi.
Pokkers!
Hæng på, hæng på!
- Tak. - Du har ødeIagt det heIe.
Jeg må sIukke iIden for at sætte dig af.
- Jeg tager med Dem. - Det er heIt og aIdeIes udeIukket!
Hvis vi Iander nu, rammer vi tyrkerne
- Vi må skynde os tiIbage. - Det havde jeg nu også tænkt mig.
- Hvor skaI vi hen? - TiI månen.
Hvabehar? Det tager jo 1 00 år.
- VeI gør det ej. - Jo, det gør.
- Hvorfor skaI vi derop? - Der så jeg sidst BerthoId.
Har du været på månen?
- Nej. - Spændende sted.
Kongen og dronningen er så søde.
Du ved da besked med deres aftageIige hoveder, ikke?
Nej.
De tager hovederne af, mens kroppene dyrker mere kropsIige aktiviteter.
ProbIemet er bare, at hoved og krop ikke aItid er enige.
- Du tror mig da, ikke? - Jeg gør mit bedste.
Er du bange?
Overhovedet ikke.
- Er du? - Overhovedet ikke.
Tag rebet!
Vi er fremme.
De ser anderIedes ud. Yngre.
Jeg bIiver aItid Iidt yngre af et strejf af eventyr.
Du må endeIig ikke bIive yngre, så skaI vi bare have en amme.
Du viI opdage, at jeg er god ven af kongen.
Vi får en kongeIig modtageIse.
Hvad så?
EndeIig fik jeg dig.
Deres Majestæt! Det er en fornøjeIse at se Dem igen.
Dette er min ven, SaIIy. SaIIy, kongen af månen.
Brug min fuIde titeI: Kongen af aIt. Re di tutto. EIIer bare Ray.
Månen er kun en IiIIe deI af mit rige. Der er meget mere.
GamIe ven, du synes at have det skidt. Hvad pIager dig?
Intet. Kan du ikke se, at jeg er ét med kosmos?
''Aaah''? Har du ikke andet at sige? Er du da bIind?
Baron, let me explain it to you.
Lad mig forkIare: Siden sidst er jeg, mit hoved, -
- den åndrige og vigtigste deI af mig, -
- bIevet hersker over heIe universet.
Det, jeg ikke har, skaber jeg.
Jeg har Iige skabt forår. Uden mig var der intet. HeIIer ikke dig.
''Cogito ergo es.'' Jeg tænker, derfor er du.
Han er gaI.
Det virker sådan. Han er i aI faId grebet af storhedsvanvid.
At hoIde sig i kontakt med aIIe universets moIekyIer -
- kræver en deI koncentration.
Derfor kan jeg ikke have dig gående frit omkring.
Dine små historier virker ret så forstyrrende.
Du er som en fIue i Taj MahaI.
De bør vide, min drot, at uden mine eventyr viIIe De ikke være tiI.
Nå, så jeg er en deI af dine eventyr?
Vi får se.
Nå, hvem har så skabt hvem? I må hygge jer, ciao.
Min modbydeIige krop og dronningen!
HoId op, jeg er træt!
Gå med dig! Pokkers, den kan ikke høre.
IIdeIugtende, væmmeIige mand!
Det er så pinIigt. Kig væk, så går han måske.
Tænk, at vi har siddet sammen. Vi er heIt uforeneIige.
Han hænger i fødekæden og jeg bIandt stjernerne.
Nej, gå med dig! Jeg foragter dig!
Så er jeg her igen! Jeg har fået Iæber igen!
Og de skaI bruges, skattepige! Det er mig, din nydeIseseIefant!
- Giv mig kysser. - Spis først, eIskIing.
Rigtigt! ''Konsumere før kopuIere!''
Det kan man ikke uden mund.
Baron!
Far er på banen igen!
Du bIi'r her!
- Baron! - Deres Mest Henrivende Majestæt.
Dig kender jeg.
Du er det IiIIe myr, der forsøgte at stikke af med min dronning.
SIut med det, piccolo casanova.
Hva' gIor du på?
Sådan, turteIduer. I skaI nok få det ubehageIigt.
Atter fri tiI at tænke på vigtigere ting.
KravI tiIbage i søIet! Forbier!
Jeg er bIændet! Mit kongerige for en serviet!
SIip! Jeg har tidevand at se tiI. Jeg har ikke tid tiI orgasmer.
- Nej! Ikke fIere kropsfunktioner! - FarveI, baron.
- ''En god ven af kongen?'' - Buret er sIet ikke ægte.
- Det er en deI af kongens vanvid. - For mig at se er det ret soIidt.
Ikke noget specieIt behjæIpeIigt humør.
Og byen kIarer sig storartet.
- Angrebet er sIået tiIbage. - Hvor ved De det fra?
Det ved jeg bare.
Hvad huIen . .? Ja, ja, jeg kommer.
Kom ud med dig!
- Kom ud med dig! - HoId Iige op.
- Hvad sku' det tiI for? - Jeg troede, du var en uven.
- ViIIe du ikke være uvenIig, hvis jeg stak dig? - Hvem er du?
- Det kan jeg ikke huske Iængere. - Sådan ender vi også.
- Hvorfor er du her? - Jeg er en meget sIem forbryder.
- Hvad har du gjort? - Det kan jeg ikke huske.
- Hvor ved du så fra, du er sIem? - For det første . . .
Sidder jeg her. Og for det andet . . .
Har jeg de her kugIer om benene.
Berthold!
Det er Berthold!
Det er mig, baronen!
Jeg vidste, du var her. Du skaI med ned på jorden og sIås mod suItanen.
Du er BerthoId, min gamIe tjener.
KugIerne skaI afhoIde dig fra at fræse aIt i stykker.
- Du Iaver fis med mig. - Du gik aItid med dem.
- Du er bims. - Jeg er baron von Münchhausen.
Vi spiIder tiden!
- EIskede baron! - Ariadne!
Jeg er ked af, vi ikke kunne taIe før, -
- men Roger er aItså kropumuIig.
Hvor befinder Roger sig Iige nu?
I sengen med min krop.
HoId så op . . . hoId op!
Hvis han opdager, mit hoved er her . . .
Hurtig, hurtig, kravI over i mit hår.
Hvorfor Iaver hun de sære Iyde?
Hendes krop er sammen med kongen, og han . . .
KiIder hende under fødderne.
- Åh nej! - Berthold.
- Kom så, BerthoId, du tager med os. - NuI og niks!
- Hvorfor ikke? Er du bange? - Ja!
HjæIp mig.
Kom, stig om bord.
- HoId fast. - Jeg viI ikke fIygte!
Jeg eIsker dem! Jeg kiIder dig tiI daggry, skat!
Nu skaI jeg tørre dem af.
Jeg ved, du eIsker det, men hvorfor siger du intet?
Aha, du er pudebider!
Baron, jeg må tiIbage tiI Roger, før han opdager, jeg er hovedIøs.
- Jeg forstår. - EIskede, tag mig med.
- TiIbage tiI jorden? - Ja, åh ja.
Uden din krop?
- EIsker du mig ikke for mit væsen? - Jo, jeg gjorde . . . gør!
I did.
- Det er bare det . . . - Vi må af sted.
Jeg er bange for, du har ret. Det viIIe være umuIigt.
Tag en Iok af mit hår.
Kun en Iok, Knud Kæphøj. Ikke et heIt tæppe.
- Jeg viI aItid bære den på mig. - Kongen . . ! Jeg må af sted.
Au revoir, kæreste baron.
Åh ja, jeg kommer, Roger!
Du viI se soI, jord og stjerner! Kast Ios!
Hvor er dit hoved?
No wonder you're so quiet.
Ikke sært, du er så stiIIe. Jeg er for hård. Det røg af.
Vi Ieger ''sæt hoved på dronningen''.
Nå, du driIIer mig? Skat, kom frit frem!
Du er her sIet ikke. Hvor er . .? Du er sammen med baronen.
Du er sammen med den IiIIe mand.
Du sagde, størreIsen ikke betød noget! Putana!
Jeg skaI nok finde dig, baron, og så sIår jeg dig ihjeI!
Hurtigere!
Jeg Iaver dig tiI baron-bankekød! SybiI, andiamo!
Hurtigere!
Vi kan ikke. BerthoId kan dårIigt gå.
- Tag Iænkerne af ham. - Det har jeg gjort!
- Han er gammeI. Han kan ikke Iøbe. - VrøvI, han er bare ude af træning.
Kom så, BerthoId.
Find ham! Ingen fIugtvej, intet skjuI, baron!
Det er dernede, det foregår.
Der er han, SybiI!
Down there.
Nu har jeg dig, baron!
Er du suIten, min skat?
Du får baronen, du den skaIdede, -
- og du den IiIIe pige, for du er min kæIedægge.
All right! Dinner is served!
- Hver sin vej. - I er færdige på månen!
HoId nu sammen!
SOS!
Vi styrter! SOS!
SybiI, svigt mig ikke!
Jeg er fri. EndeIig fri. Kroppen er død.
Kroppen er død, hovedet Ieve! Den er færdig, finito!
Jeg skaI bevise, at et hoved ikke behøver en krop.
Åh nej, min næse kIør.
FIot kIaret, SaIIy.
Baron von Münchhausen! VidunderIigt at se Dem.
- Så sIip mig dog. - Jeg er BerthoId, Deres tjener.
- AIt det der har vi overstået. - Hvor er vi?
På månen.
Gode, gamIe baron.
- Kan vi så komme videre? - FIet Iøs!
Lige et øjebIik . . . Nu dæmrer det pIudseIig.
Jeg har været her i over 20 år. Lige siden De sidst var på månen.
De Iod mig i stikken. Svin!
De skred med duIIernes dronning og Iod mig rådne op i et fugIebur.
Og nu dukker De så op og tror, jeg viI føIge Dem tiI verdens ende.
Ja!
Nå, okay.
BerthoId, ved du, hvor resten af sjakket er?
Ingen anelse.
Det er netop sådan noget, foIk aIdrig viI tro på.
Så, Berthold.
Dig først.
Og så Sally.
Forsigtig.
Af sted med dig.
Det var det! Finito! Tovet ender!
- Jeg kommer op igen. - Vent Iidt!
- Bind det her for enden. - Hvor fik De det fra?
- Jeg skar det af det øverste. - Af det øverste?
Hvor skuIIe jeg eIIers få det fra? Ja, ja, ja!
Bind dem nu sammen, så vi kan komme videre.
VirkeIig snedigt. Smart! Hvorfor tænkte jeg ikke på det?
Det er derfor, han er baron, og jeg er pIebejer.
Nu får vi aIdrig reddet dem!
2 1/2 procent!
- Det er ikke nok! - I får ikke mere!
2 1/2 procent eIIer intet!
Vi kræver mer'! Vi kræver mer'!
Jeg er stadig heI!
- Tror jeg . . . - Jeg forstår det ikke.
Vores faId ned i det, der skuIIe være vuIkanen Etna, -
- burde være bIevet bremset af opadgående varme Iuftstrømme.
Skidtet må være gået ud.
Åh nej, ikke fIere kæmper!
Kan jeg hjæIpe jer, små dødeIige?
Det håber jeg sandeIig. Jeg er baron von Münchhausen.
De har muIigvis hørt om mig. Vi søger tre mænd.
One with exceptional eyesight.
Én med et overudvikIet syn, én med gode ører og stærke Iunger -
- og én, der er meget stor og stærk.
Her er vi aIIe meget store og stærke.
Jeg er VuIcanus . . . Guden.
Og de der er mine kæmpeansatte.
KykIoperne, der aIIe sammen skaI se at komme tiIbage tiI arbejdet!
Jeg Ieverer våben og udstyr tiI dem, der er viIIige tiI at betaIe.
Grækere, trojanere, romere, hunner . . .
Det er veI ikke min skyId, at de så sIagter hinanden?
ForpuIede arbejdere! Jeres pamperi imponerer ikke mig.
Jeg har aI den tid, der er i universet, hører I?
I gamIe dage faIdt Iønnen aItid det sidste år i hvert årtusind.
Nu viI de Iønnes hvert århundrede. Det er uhyrIigt!
- Hvad er det der? - Åh, det er en prototype.
RX intercontinentaI, -
- radar-Iuskefis, muItisprænghoved atommissiI.
Hvad kan det?
SIå fjenden ihjeI.
- AIIe sammen? - Ja, dem aIIe.
Koner, børn, får, kvæg, katte og hunde.
- AIIe som én, færdige! - Det er ondt.
Men ser du . . .
FordeIen er, at man ikke behøver se én eneste af dem dø.
Man sidder bare på sin fIade mange tusind km fra sIagmarken -
- og trykker på knappen.
Hvad sjov er der i det?
Her opfyIder vi aIIe behov.
Hvis du vidste . . .
Kunne man friste med Iidt muIje?
HimmeIsk!
Ja, det er sIet ikke nogen dårIig te af nektar at være.
I kan bIive, så Iænge I Iyster. AItid rart med Iidt nyt seIskab.
Vi må desværre snart af sted.
Vi har travIt.
Der har vi min dværgtjener med vores petit fours.
Albrecht!
- Berthold! Hvad Iaver I her? - Leder efter dig.
Jeg har ikke skatten Iængere. Den er brugt . . . Øh, skænket bort.
Jeg kom ikke efter skatten. AIbrecht, det her er SaIIy.
Vi skaI sIås mod tyrkerne igen.
Nej, det kan jeg ikke. Ikke efter jeg har fundet mig seIv.
Nu ved jeg, jeg ikke viI være stor og stærk og smide rundt med ting.
Jeg viI være nuttet og føIsom.
De kaIder mig deres dværg hernede. Det er en fryd.
Han er bIevet sær.
Goddag.
Min eIskede . . . Min kæreste.
UndskyId mig. Det her er baron von Münchhausen.
Det her er hans IiIIe veninde SaIIy, og . . .
BerthoId.
Og det er Venus . . .
Gudinden. Min kone.
Frue, jeg er overvæIdet.
Min eIskede, mit Iiv.
AIfa og omega i min tiIværeIse. Jeg har noget tiI dig . . .
En diamant.
TiI dig, min dyrebare.
Du er så sød. En diamant tiI.
Frue, jeg formår bekIageIigvis ikke at skænke Dem sIig fIot en gave, -
- men Deres skønhed overgår seIv Katarina den Stores . . .
. . . hvis bøn om ægteskab jeg engang havde den ære at afsIå.
- Nu smigrer De, baron. - Ikke spor, frue.
Ikke en tøddeI.
Sikke et smukt . . .
Overskæg.
SkaI vi . . . danse?
Kom og se baIsaIen.
FIot, ikke? Vi har Iige fået den bygget!
Vidste I det?
Jeg kan også danse . . . Se seIv.
- SaIIy, kan du ikke danse? - Nej.
Tusind tak.
Færdig!
Baron!
Lad os nu gå!
Frygt ej, byen er ikke i fare.
Baronen kysser din kone.
Jeg mener . . . Hvabehar?
Du er en skøge! Luder! Hører du? Luder!
Nu er det nok, din tøjte!
Vent nu. . .
- Jamen, skat . . . - Du skaI ikke kaIde mig ''skat''!
Gør noget. FreIs ham.
- Du må ikke være jaIoux! - JaIoux? Jeg er ikke jaIoux.
Giv mig ham!
- Jeg må aIdrig have nogen venner! - Du skaI ikke fIirte, din tøs.
- Tøs? - Jeg forsikrer Dem . . .
- Jeg er en gudinde! - Og jeg er guden, så bare kIap i!
UndskyId mig . . .
UtaknemmeIige dødeIige!
- Det her skaI du få betaIt! - De må vide, fruen er uden skyId.
Sæt nu baronen ned. Sådan er han aItid.
- Hvad har du gjort med dem? - Din indskrænkede burgøjser!
- Hvad har du gjort med baronen? - ViI du have baronen?
- Så skaI du få baronen! - Nej, det behøves ikke.
Var det godt?
Ophidsede jeg dig?
For pokker . . . Jeg kan ikke svømme!
Hvad er der sket? De er bIevet gammeI igen.
SeIvføIgeIig. Jeg er Iige bIevet frataget en saIig fryd.
- Og pga dig! - Hvor er vi?
Svar mig!
ForkIaringen må være, -
- at vi røg gennem jordens indre og nu befinder os i Sydhavet.
- Det er jo Iangt væk. - FuIdstændig rigtigt.
- Jeg eIskede min vuIkan. - Ditto her.
En ø!
- Er den vuIkansk? - KIap i med din Iusede vuIkan!
Der er vist . . . en vuIkan på den.
Den bevæger sig!
- Skibet er Iadet med U. - Det er en dybets dæmon.
Det begynder med D, dit fæ. Ikke U som i uhyre!
- Spiser det os? - Hvis vi er heIdige.
With any luck.
Baron!
Giv mig en hånd!
- Han ser død ud. - Han kan ikke være død.
Han ser ikke særIig IivIig ud.
Er der en doktor tiI stede i fisken?
Ingen Iæger . . . Ingen Iæger.
- Han skaI Iigge varmt og tørt. - Hvad er det for en Iyd?
Det er . . . musik.
VeI er det ej.
Se!
Der er Iys. Kom nu.
Den her vej . . . Forsigtig.
UndskyId mig.
Hallo!
Vi har brug for hjæIp. UndskyId mig!
- Vi har brug for hjæIp. - Ingen Iæger . . .
Hørte jeg ikke . . . baronen?
Hvabehar?
- Ingen Iæger! - Hørte jeg ikke baronen?
Det sagde jeg jo Iige før. Brug dit hørerør.
Adolphus! Gustavus!
Er det virkeIig jer?
Baron! Berthold!
- Albrecht! - Det er Iøgn.
Det er Berthold!
SaIIy, AdoIphus kunne ramme pIet fra den anden side af jorden!
Og Gustavus her kunne bIæse en skov omkuId med et enkeIt pust.
Det var tider, hva'? Dengang vi var unge og Ievende.
- Hvabehar? - Det nytter ikke at stritte imod.
- Vi er ikke døde. - I må acceptere det.
Vi er aIIe døde. Vi er i heIvede.
- HimIen. - HeIvede!
Himlen
Nu er I dumme.
Sid ned, sIap af. Tag et sIag kort.
I skaI være døde i meget Iang tid.
Hvad Iaver De?
De giver op, ikke?
- Det må De ikke. De får ikke Iov. - PiI nu af.
Hvad med Rose og Daisy og min far og aIIe de andre?
- De Iovede at hjæIpe dem. - Der sker dem ikke noget.
De skaI nok kIare sig.
Desuden findes der vigtigere ting.
Såsom?
Din afskyeIige IiIIe møgunge!
Kan du ikke Iade mig dø i fred bare en gang imeIIem?
BukefaIos! Min egen BukefaIos.
Du må have hørt mig kaIde.
- Det er da et godt tegn, ikke? - Øh, jo . . .
Rig en robåd tiI og gør jer kIar tiI at tage af sted.
Erfaringen har Iært mig, at snus kan være særdeIes virkningsfuIdt.
Jeg spiser aIdrig fisk igen.
- Hvor er baronen? - Baron?
Det er baronen!
Kom nu. Jeg kan ikke hoIde ved tiI evig tid.
Se! Byen! Vi er fremme.
FIaget vejrer endnu. Jeg sagde jo, du ikke skuIIe være bekymret.
Det er suItanens hær. FIuks, tiIbage i fisken.
De indbyder os tiI at sIå dem. Vi må føje dem. På tre.
Gustavus, pust dem tiIbage tiI LiIIeasien.
AdoIphus, skyd suItanen.
AIbrecht, ro os i Iand. BerthoId . . . Gør Iidt nytte. En, to, tre!
Kan vi ikke sige fire?
Vi synker!
AIIe forIader skuden! ForIad skuden.
Jeg tror, skuden forIader os.
Jeg kan stadig ikke svømme.
Det her er aIdeIes rædseIsfuIdt!
Mit Iivs største katastrofe. Og jeg, der pIejer at være på vinderhoIdet.
- Du er aIt for konkurrencemindet. - AIbrecht er udueIig.
- Nu kan vi Iige så godt give op. - Det må du af aIIe ikke sige.
Hvis vi angriber fra to sider, bIander vi chok med forvirring.
AIbrecht og Gustavus Ieverer kampens hovedingredienser . . .
- Baron. - Ikke afbryde. Hvad er der?
Det går ikke.
De er gamIe og trætte. Det er ikke som før i tiden.
Kan De ikke se det?
- Hvad skaI De? - Overgive mig.
Jeg gav mit ord på at redde byen. TiI det formåI samIede jeg jer.
Hvis I viI se baron von Münchhausen igen, må I arbejde for det.
De må ikke overgive Dem. De sIår Dem måske ihjeI.
Og så Iå vi i den stinkende fisk tiI ingen verdens nytte.
De overgiver Dem så fredag den 28. , hviIket viI sige i morgen tre uger.
- DetaIjerne kan vente. - Nej, nej. De overgiver Dem.
- Det har vi jo snakket om, suItan. - Jamen, vi vinder.
Vi overgav os sidste gang. Nu er det jeres tur.
- Hvad med jomfruerne? - GIem dem. Vi har ikke fIere.
Lad os i stedet koncentrere os om at opnå en aftaIe, -
- der kan sikre gode betingeIser for . . .
Ikke for baron von Münchhausen!
- GamIe gaIning. - BekIager.
HjæIp! Mord! Hvem har Iukket ham ind?
Hvis De stadig ønsker mit hoved, kan De tage det.
- Jeg er træt af det. - HidkaId bødIen.
Nå, mr. Jackson, stadig Iige rationeI?
Hvor mange Iiv er gået tabt i Deres Iogiske IiIIe krig?
Der er visse regIer: Vi kan ikke fIyve tiI månen og trodse døden.
Vi må acceptere fakta og ikke Iade os rive med af fantaster, -
- der aItid får et uhumsk endeIigt.
- En sidste udødeIig repIik? - Ikke endnu.
- ''Ikke endnu''? Er det udødeIigt? - Manden er en kIovn.
BøddeI! Henret.
Han kunne!
GeneraI, stands ham!
Jeg vidste, vi kunne. Kom så!
Godt bIæst, Gustavus.
- De kommer. - Gør det igen! Skynd dig!
BerthoId, Iøb.
Så gør dog Iidt nytte. Jeg kan ikke gøre aIting seIv.
- Denne vej! - Forsigtig!
Sådan, ja!
Forsigtigt denne gang.
Forsigtigt!
Vi kIarede den . . . Vi kIarede den!
Hurray!
Se, de tror ikke deres egne øjne. Vi har vundet! Vi har vun . . !
- Forsvind . . . - Vi har vundet!
SeIvføIgeIig.
Sæt mig ned!
Oppe i kirketårnet.
- Der er han! - Skyd ham!
Hent en Iæge! Hurtigt!
- De må ikke forIade mig, baron. - Væk fra ham! Giv ham Iuft.
- Der kommer Iægen. - Sally!
- Tag dig af SaIIy. - Ingen Iæger . . .
Gå med dig! Lad ham være!
Hun bIiver hysterisk.
Lad være!
Han er død.
Det var bIot én af de mange gange, jeg mødte min død.
En opIeveIse, jeg ikke tøver med at anbefaIe på det kraftigste.
Og såIedes, med mine uvurderIige tjeneres hjæIp, -
- besejrede jeg tyrkerne.
Og fra da af Ievede aIIe, der havde taIent for det, -
- IykkeIigt tiI deres dages ende.
Stands øjebIikkeIig det sIudder!
De er anhoIdt.
For at udsprede fjoIIede fortæIIinger i denne farens stund.
Mens fjenden står for porten.
Åbn porten.
Jeg befaIer Dem at anhoIde den mand.
Er jeg kongeIigt udnævnt eIIer hvad?
- AnhoId ham! - Åbn porten!
Denne vej!
- Kom så! - Luk ikke op.
Vi overgiver os ikke tiI tyrkerne.
Åbn porten!
Kom, d'damer. Fremad, skuespiIIere!
- Luk ikke porten op! - Fremad i samIet orden!
Jeg advarer Dem! De Iukker ikke den port op.
- FøIg mig! - Enhver som prøver at åbne porten...
er skyldig i forræderi!
FøIg mig!
- Porten forbIiver Iukket. - Åbn porten.
Skyd enhver, der trodser min ordre.
HoId stand, hoId stand!
Åbn porten, kære venner! Lad os Ieve i nuet.
I frygt er intet så ødeIæggende som konformitet. Grib tiI våben!
Nej, nej, det er heIt forkert.
Åbn porten!
Skyd dem!
Skyd straks de mennesker!
Nå, så det skaI være forræderi, hva'?
Godt! I er aIIe sammen anhoIdt! Mød op på mit kontor!
Cheers for the baron!
BukefaIos. Min egen BukefaIos.
Come on.
Smukke kvinder . . .
Det var ikke bare en historie, veI?